и за да се произнесе взе предвид следното:
   Касационното производството е по реда на чл. 208 и сл. от АПК , във вр. чл. 
63,ал. 1 от ЗАНН.
   Образувано е по жалба от И. И. Й. от гр. П. против Решение № 2931/08.04.2013 
г. на РС - Б., постановено по НАХД № 2347/2012 г. по описа на съда, в частта, с 
което е потвърдено Наказателно постановление № 7946/18.08.2011 г. на Началник 
С. ПП П. ОД на М. - Б..
 В касационната жалба по бланкетно изложени доводи се твърди неправилност на 
обжалваното решение поради нарушение на закона – касационно основание за 
неговата отмяна по чл. 348, ал.1, т. 1 от НПК. Поддържаните в същата 
съображения за незаконосъобразност на наказателното постановление, издадено 
след изтичане на давностния срок по чл. 34, ал. 1 ЗАНН и допуснати процесуални 
нарушения са били поддържани и пред първоинстанционния съд, по които същият е 
изложил подробни мотиви, като отделно от това не представляват касационни 
основания. Касационната инстанция е инстанция по правото, а не по фактите. Иска 
се решението в обжалваната му част да бъде отменено. 
  Нови доказателства по см. на чл. 219, ал. 1 от АПК не се представят с жалбата 
и няма заявени искания за събирането на такива.
    Ответникът по касационната жалба не взема становище.
 Представителят на О. П. - Б. изразява мотивирано становище за неоснователност 
на жалбата.
  Административен съд - Б., след анализ и оценка на събраните в 
първоинстанционното производство доказателства, във връзка с доводите на 
страните, намира за установено следното:
   Касационната жалба като подадена в срока по чл. 211, ал. 1 от АПК и от 
надлежна страна е процесуално допустима.
      Разгледана по същество е неоснователна по следните съображения:
  С решението, в обжалваната му част, РС – Б. е потвърдил Наказателно 
постановление № 7946/18.08.2011 г. на Началник С. ПП П. ОД на М. - Б., в частта 
с която на жалбоподателя за нарушение по чл. 21, ал. 2 от ЗДвП, на основание 
чл. 182, ал. 2, т. 4  от същия закон му е наложено административно наказание 
“глоба” в размер на 100,00 лв., като в останалата част го е отменил.  
 За да постанови този резултат първоинстанционният съд e приел, че обжалваното 
наказателно постановление е законосъобразно, тъй като НП е издадено от 
компетентен орган и в съответствие с изискванията на ЗАНН по отношение на 
необходимото съдържание на документа и сроковете му за съставянето му, като при 
издаване на НП не са допуснати нарушения на материалния и процесуален закон. 
Съдът е приел, че нарушението е безспорно установено и правилно квалифицирано,  
поради което правилно е ангажирана отговорността на нарушителя. Правилно е 
приложил и разпоредбата на чл. 3, ал. 2 ЗАНН като е съобразил по-благоприятния 
за нарушителя закон.
   Възприетата от административнонаказващия орган фактическа обстановка, 
обективирана в обжалваното наказателно постановление е установена 
безпротиворечиво от първоинстанционния съд. Изводите на районния съд за 
доказаност на извършеното нарушение по чл. 21, ал. 2 от ЗДвП се споделят от 
настоящия състав на касационната инстанция. Както правилно е приел съда 
безспорно е установен нарушителя, извършеното нарушение и неговата вина, поради 
което деянието е съставомерно от обективна и субективна страна. АУАН е съставен 
в отсъствие на нарушителя, доколкото деянието е установено със стационарна 
радарна установка, предявен му за подпис, оформен при отказ, установено с 
надлежни доказателства.
   От обективна страна поведението на жалбоподателя осъществява признаците на 
визираното в правната норма нарушение. Деянието е виновно извършено, доколкото 
Й. като правоспособен водач на МПС е съзнавал задължението да съобрази 
поведението си с правилата за движение по пътищата, регламентирани в ЗДвП, 
което не е изпълнил. В този смисъл неоснователни са възраженията в касационната 
жалба, че в хода на производството пред АНО са допуснати нарушения на 
процесуалните правила, като е налице несъответствие между фактическото описание 
на нарушението и правната квалификация на деянието. Съдът е изложил подробни 
мотиви, които се споделят от настоящата инстанция. Правилен е извода на съда, 
че срока по чл. 34, ал. 1 от ЗАНН е спазен. Нарушителят е установен след 
спазване процедурата по чл. 188 от ЗДвП, съобразно която разпоредба следва да 
се изчисляват сроковете по ЗАНН. В настоящия случай обяснението на собственика 
по чл. 188 ЗДвП е от 14.03.2011 г. и като издаден на 21.03.2011 г. АУАН е 
издаден в срока по чл. чл. 34, ал. 1 ЗАНН. Акта му е предявен за подпис, видно 
от Докладната записка на пол. Т., което се потвърждава и от обясненията на 
нарушителя от 17.06.2011 г., заявявайки, че няма да подпише предоставения му 
акт. Това безспорно сочи на отсъствие на процесуални нарушения, както правилно 
е приел и районния съд. Обжалваното НП, като издадено на 18.08.2011 г., е 
издадено при спазване на срока по чл. 34, ал. 3 ЗАНН.
  Като е потвърдил наказателното постановление в обжалваната му част районния 
съд е постановил валиден, допустим и правилен съдебен акт, който следва да бъде 
оставен в сила. 
   Предвид  изложеното и на основание чл. 221, ал. 2, пр. 1  от АПК, във вр. с 
чл. 63, ал. 1 от ЗАНН,  Административен съд – Б.

                                                                 Р    Е    Ш    
И   :

  ОСТАВЯ В СИЛА Решение № 2931/08.04.2013 г. на РС - Б., постановено по НАХД № 
2347/2012 г. по описа на съда.
     РЕШЕНИЕТО е окончателно.

                                                       ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Серафимка Мадолева

         				            ЧЛЕНОВЕ: /п/ Илонка Рашкова

                            				                      /п/ Ваня Вълкадинова

Вярно с оригинала!
В.А.