и за да се произнесе взе предвид следното:
Касационното производство е по реда на чл. 208 и чл. от АПК, във вр. с чл. 63, 
ал. 1, изр. 2 от ЗАНН.
Образувано е по касационна жалба на Началника на Областен отдел „Контролна 
дейност – Д. - Б. против Решение № 1542/26.04.2013г. на РС – Г. Д., постановено 
по НАХД № 124/2013г. по описа на съда.
В касационната жалба се поддържат доводи за неправилност и незаконосъобразност 
на обжалваното решение, постановено при допуснати  нарушения на 
материалноправните и процесуалноправни разпоредби – касационни основания по чл. 
чл. 348, ал. 1, т. 1 и т. 2 вр. с ал. 2 и ал. 3 от НПК. По поддържаните в 
касационната жалба доводи се иска отмяна на обжалвания съдебен акт и 
постановяване на друг, с който да бъде потвърдено процесното наказателно 
постановление. 
 Ответникът  по касационната жалба – А. Б., чрез процесуалния си представител 
оспорва жалбата като неоснователна. Моли обжалвания съдебен акт да бъде оставен 
в сила. 
Прокурорът от О. П. – Б. дава мотивирано заключение за основателност на 
касационната жалба, поради което съдебното решение като неправилно моли да бъде 
отменено, а наказателното постановление да бъде потвърдено. 
Административен съд – Б. намира, че жалбата е процесуално допустима като 
подадена в срока по чл. 211, ал.  от АПК, от надлежна страна имаща право и 
интерес от обжалването и срещу подлежащ на касационен контрол съдебен акт.
Разгледана по същество жалбата е основателна.
С атакуваното решение Районен съд – Г. Д. е отменил Наказателно постановление № 
21-0000005/03.01.2013 г. на Началника на Областен отдел „Контролна дейност – Д. 
- Б., с което на А. В. Б., за нарушение по чл. 18, т. 4 от Наредба № Н-
8/27.06.2008 г. на МТ, на основание чл. 93, ал. 2 от ЗАвП е наложено 
административно наказание “глоба” в размер на 500,00 лв. и за нарушение по чл. 
12б, ал. 10 вр. с чл. 6, ал. 1 от ЗАвП, на основание чл. 93, ал. 2 от същия 
закон е наложено административно наказание “глоба” в размер на 500,00 лв. 
За да постанови решението си, районният съд след като е установил фактическата 
обстановка, въз основа на събраните по делото допустими доказателства, макар и 
с лаконични мотиви е приел, че НП е незаконосъобразно, тъй като деянията са 
неправилно квалифицирани, доколкото санкционната норма по чл. 93, ал. 2 от ЗАвП 
не съдържа точки 1 и 2, посочени като нарушени. Отделно от това е приел, въз 
основа на изслушаната по делото съдебнотехническа експертиза, че управлявания 
от жалбоподателя товарен автомобил не е от категория N3G, а има категория N2G, 
поради което разпоредбата на чл. 12б, ал. 10 от Наредба № Н-8/27.06.2008 г. е 
неприложима. 
Решението е неправилно.
Фактите по делото са правилно установени от първоинстанционния съд на основа 
събраните по надлежния процесуален ред доказателства и се споделят от 
настоящата инстанция. Същите не са спорни и между страните. Правните изводи на 
съда обаче за налагане на санкции на несъществуващо правно основание са 
незаконосъобразни, поради което обжалвания съдебен акт следва да бъде отменен. 
Не е спорно по делото, че при извършената на 30.11.2012 г., около 10:50 часа в 
с. Баничан, общ. Г. Д. проверка от контролните органи на ДАИ е установено, че 
жалбоподателят Б. е управлявал товарен автомобил “Зил 157” (N3G), с който е 
извършвал превоз на дърва за огрев за собствена сметка, съгласно поставената на 
МПС табела. В момента на проверката водачът не е представил заповед на 
ръководителя на лицето, за чиято сметка се е извършвал превоза, както и не е 
представил лиценз за обществен превоз на товари или лиценз на ЕО. След 
извършена в масивите на ОО „. – Д. проверка е установено, че такъв лиценз е 
издаден. Непредставянето на заповед на ръководителя е квалифицирано като 
нарушение по чл. 18, ал. 4 от Наредба № Н-8/27.06.2008 г. на МТ, посочено като 
нарушение по т. 1 както в АУАН, така и в НП, а непредставянето на лиценз е 
квалифицирано като нарушение по чл. 12б, ал. 10 от ЗАвП.  Доколкото в срока по 
чл. 44, ал. 1 от ЗАНН заповедта на ръководителя е представена и е установено, 
че водачът притежава лиценз, които документи в момента на проверката водачът не 
е представил, АНО е приел, че следва да наложи санкцията по чл. 93, ал. 2 от 
ЗАвП за всяко едно от нарушенията. Именно като номерирани по брой  в две точки 
в НП, за двете нарушения, които осъществяват различни състави, са наложени две 
наказания. Ето защо изводите на съда, че санкционната норма по чл. 93, ал. 2 не 
съдържа две точки са неправилни. Посочените такива не сочат на т. 1 и т. 2 от 
санкционната норма, а определят поредността на нарушенията, за които са 
наложени наказанията.  
Неправилни са изводите на съда за характеристиката на товарния автомобил. 
Категорията на последния е установена със свидетелството за регистрация, в 
което е посочено категория N3G. Този документ е официален свидетелстващ такъв и 
опровергаване на съдържанието му със заключение на вещо лице е недопустимо. 
Съгласно разпоредбата на чл. 18, ал. 4 от Наредба № Н-8/27.06.2008 г. при 
извършване на превози на товари за собствена сметка водачът представя при 
поискване от контролните органи заповед на ръководителя на лицето, за чиято 
сметка се извършва превоза. Не е спорно по делото, че в момента на проверката 
водачът не е представил този документ, поради което деянието му правилно е 
квалифицирано като нарушение на това изискване. Деянието е съставомерно от 
обективна страна и е виновно извършено, доколкото Б. като правоспособен водач 
на товарен автомобил е знаел и е бил длъжен да знае вмененото му от 
подзаконовия нормативен акт задължение, което не е изпълнил. Съставомерно от 
обективна и субективна страна е и нарушението по чл. 12б, ал. 10, доколкото 
безспорно установена е категорията на превозното средство, за осъществявания 
превод от което е необходимо представяне на лиценз. 
След като правилно е квалифицирал деянията на Б., определяйки ги като 
административни нарушения по посочените разпоредби, АНО правилно е приложил 
санкционната норма на чл. 93, ал. 2 от ЗАвП, поради което отмененото НП е 
правилно и законосъобразно. Размера на санкцията по двете нарушения е законово 
установена и наложена в съответния размер. Като го е отменил 
първоинстанционният съд е постановил неправилен съдебен акт, който следва да 
бъде отменен и вместо него да бъде потвърдено Наказателно постановление № 
21-0000005/03.01.2013 г. на Началника на Областен отдел „Контролна дейност – Д. 
– Б.. 
Водим от горното и на основание чл. 221, ал. 2 пр. 1 от АПК, вр. чл. 63, ал. 1 
от ЗАНН, Административният съд

Р  Е Ш И :

ОТМЕНЯ Решение № 1542/26.04.2013г. на РС – Г. Д., постановено по НАХД № 
124/2013г. по описа на съда и вместо него 
ПОСТАНОВЯВА 
ПОТВЪРЖДАВА Наказателно постановление № 21-0000005/03.01.2013 г. на Началника 
на Областен отдел „Контролна дейност – Д. - Б., с което на А. В. Б., за 
нарушение по чл. 18, т. 4 от Наредба № Н-8/27.06.2008 г. на МТ, на основание 
чл. 93, ал. 2 от ЗАвП е наложено административно наказание “глоба” в размер на 
500,00 лв. и за нарушение по чл. 12б, ал. 10 вр. с чл. 6, ал. 1 от ЗАвП, на 
основание чл. 93, ал. 2 от същия закон е наложено административно наказание 
“глоба” в размер на 500,00 лв. 
Решението не подлежи на обжалване.

ПРЕДСЕДАТЕЛ: /п/ Серафимка Мадолева                                  

                              ЧЛЕНОВЕ: /п/ Илонка Рашкова

/п/ Ваня Вълкадинова

Вярно с оригинала!
ИГ